Om du tror att hela världen har blivit utforskad, så tänk om.
Norr om Amazonas finns en annan djungel. En äkta vildmark-
- där innandömet inte är kartlagt och där djuren inte klassificerats.
Guyana.
Nu ska ett internationellt team naturexperter söka efter-
- de arter som gömmer sig i de bortglömda skogarna.
Ingen har varit här tidigare. Det är en fantastisk plats.
Här finns kanske tusentals arter som ingen har upptäckt tidigare.
Guyanas skogar. Oförstörda, oskyddade och hotade.
Vi måste bevisa att skogarna är mer värda levande än nersågade.
Guyana. Stort som Storbritannien men med Liverpools befolkning.
Nästan alla bor på den smala kustremsan.
Reser man söderut, sträcker sig regnskogen i hundratals kilometer.
Enda sättet att komma till baslägret är att färdas med båt i 10 timmar.
Jag förvånades över att jag bara såg några enstaka hus när vi flög hit.
- Allt det härliga finns där inne. - Du har sex veckor på dig där inne.
- Lugna ner dig. - Fortare, jag vill dit.
Det är ett land fyllt av jättar.
Jätteuttrar, världens största spindlar-
- enorma kajmaner, åtta meter långa anakondor-
- och Sydamerikas största kattdjur. Den mystiska jaguaren.
Den här skogen är orörd, men om två år kan de här träden avverkas.
Teamets mål är baslägret som byggts av en förtrupp.
Varje medlem har sin specialitet.
Gordon Buchanan ska leta efter stora däggdjur.
Min uppgift är att hitta och filma så många olika djur som möjligt.
Om jag bara fick välja två djur, skulle det första vara jätteuttern-
-och det andra skulle vara jaguaren.
Justine Evans är specialist på trädkronor.
Hon dokumenterar livet uppe i stora träd.
Skogen har knappt blivit utforskad på marken och än mindre där uppe.
Otroligt.
Steve Backshall ska utforska platser som andra naturforskare inte når.
In sökandet efter djur ska han klättra upp på ett avlägset berg-
- och riskera att ta sig ner i ett enormt vattenfall.
Det känns som om jag är helt omsluten av det.
Sista deltagaren är George McGavin från Oxford University.
Han leder forskningsteamet från ett labb mitt i baslägret.
Om vi oroliga för att arter dör ut, vilket vi borde vara-
-så borde vi försöka bevara skogarna.
Expeditionens mål är att ta reda på vad som lever här-
- och att rikta världens uppmärksamhet mot det här...
Den största orörda regnskogen som finns kvar på vår planet.
Teamet packar fortfarande upp när någon ser en ovanlig apa.
- Vänta. - Där, jag kan se den.
Vi har en sakiapa i trädet där.
Man ser att det rör sig i lövverket, men jag ser inte apan än.
- Det är inte lätt att se honom. - Nej...
Där är en. De svänger svansarna så. Det är ett typiskt beteende för dem.
Men det är... Nu rör den på sig.
Sakiapan har klassats som en utrotningshotad art.
De får bästa möjliga start.
Djur kommer till och med in i lägret.
- Så fin! - Steve Backshall tar en titt.
Ett vanligt namn på den är draködla.
I början är de väldigt nervösa men när de känner på sig-
- att man inte vill dem något illa så kan de sitta helt stilla i handen.
Han är väldigt fin. Den måste vi ta med på listan.
Expeditionen samarbetar med spårare från Guyana.
De vet att djungeln döljer farliga djur.
De nyanlända får en säkerhetsgenomgång.
Djungeln är främmande för oss och det finns saker att tänka på.
Vi såg en 3 m lång kajman utanför lägret för några dagar sen.
Tänk på att det finns kajmaner här och att de är väldigt farliga.
Ni får se upp med huggormarna. Det gäller skallerormar-
- näsgropsormar, buskmästare och korallormar.
När det gäller skorpioner är regeln att de med tjocka stjärtar är värst.
Det finns stora fågelspindlar här, men de små sakerna är värst.
Stoppa inte in händerna i hål, då blir ni stungna.
I gryningen delar alla på sig och börjar med sina undersökningar.
Gordon är på spaningsuppdrag på floden.
Den här delen av världen är full av vattendrag. Det här är stort-
- men i anslutningen till floden finns mindre floder och vattendrag.
Det är i de små vattendragen man hittar intressanta saker.
Först ska Gordon försöka hitta de sällsynta jätteuttrarna.
Rovdjuren högst upp i näringskedjan visar om floden är i balans.
Det finns två spår som en jätteutter kan lämna efter sig.
Titta på det här.
En obeväxt flodbank som den här är en bra plats för uttrar.
Det är världens största utter, tre gånger större än i Europa.
Favoritmaten är pirayor.
Det här är ett tecken på att det nyligen varit uttrar här.
Spåren är nog från i morse.
Deras tår är inte mycket mindre än mina fingrar.
Tänk er en utter med lika stora händer som jag.
Uttern är nästan lika stor som jag. De är stora djur.
Spänn den lite så går det fortare och enklare.
Medan Gordon är på floden bygger Justine ett gömsle uppe i träden-
- med hjälp av Steve och klätterteamet.
Det är svettigt att klättra i regnskogen.
Det finns insekter, myror och bin som inte gillar att man kommer.
Steve hissar upp hennes plattform. Justine ska sitta 10 timmar om dan-
-på en liten aluminiumskiva.
Den kommer inte längre upp nu.
Den sitter bra. Den kommer ingenstans.
Det är en bra plats. Utsikten är inte den bästa, men det är en bra början.
Som 17-åring lämnade Gordon jobbet som diskare på Isle of Mull-
- och blev assistent på en naturfilmsexpedition.
Titta här.
Under åren i Amazonas lärde han sig att spåra i djungeln.
De är väldigt enkla att följa.
Det är ett detektivarbete att spåra vilda djur.
Men stora djur lämnar också stora spår efter sig.
Se upp för ormar.
Det är möjligt att jätteuttrarna här aldrig har blivit jagade-
- så det blir spännande att se hur de reagerar på mig.
Justines observationer utförs med hjälp av en HD-kamera.
Objektivet kan förstora 80 gånger, perfekt när man ska filma i träden.
Jag kan zooma in riktigt nära på en apa som sitter 200 m bort-
- och ändå avgöra om det är en hane eller en hona.
Vi ska se vad som finns i kronorna så jag ska sitta här hela dagarna.
De är i ett område som leasas av Conservation International.
Djungeln breder ut sig 100-tals kilometer-
- men stora områden blir snart undersökta av stora skogsbolag.
Guyana står inför ett vägval. De kan exploatera det som finns-
- eller så kan vi Visa att det finns en unik mångfald här.
Jag är här för att förhindra det värsta tänkbara scenariot.
Teamet tror att det här kan vara helt orörd regnskog.
Djuren har aldrig jagats, de urgamla träden finns kvar-
-och det är ovanligt på 2000-talet.
I baslägret arbetar forskarna med att dokumentera alla upptäckter.
Rapporten överlämnas till Guyanas president.
Nya eller utrotningshotade arter stärker argumenten för bevaring.
Bakbenen sitter väldigt långt bak och är dubbelt så långa som kroppen.
Det är det konstigaste jag har sett.
Det är en fluga, men den har inga vingar och har...
George McGavins stora passion är insekter.
Först trodde jag att det var en syrsa men det är en fladdermusfluga.
Insekter får ekosystem att fungera. Utan bin, inga blommor eller frukter.
Utan insekter skulle det inte finnas några stora djur.
Från små insekter till stora fåglar...
Det finns över en miljon kända arter i regnskogarna.
Enligt George finns det ytterligare fem miljoner som inte har upptäckts.
Titta där...
Fallna träd är en fantastisk resurs för insekter och småkryp.
De är inte alltid ihåliga nog att krypa in i.
Det här är stort. Det här blir helt fantastiskt.
Där är en fladdermus. Ser ni? Det finns tre stycken.
Det kan finnas andra saker också...
Vi ska se vad som finns där.
Det är som ett stort förmultnat rör.
Så extrema miljöer utforskas sällan och han ser genast nya varelser.
Det här är fantastiskt. Se här.
Det här är en amblypyg. De här långa sakerna är frambenen.
Eftersom den lever i mörker... Se hur den känner på mitt finger.
Med de långa benen hittar den sitt byte, som är grottvårtbitare.
Ibland är den så listig att den sträcker sig bakom vårtbitaren-
- och kittlar vårtbitaren så att den hoppar in i amblypygens käftar.
Det är verkligen listigt.
Ju längre in jag kommer desto större amblypyger finns det.
Här är ett riktigt monster.
Här sitter det 13 vårtbitare-
- och fem amblypyger som står på kö för att äta upp dem.
Man känner inte till mycket om dessa rovdjur.
George måste fånga en och ta med den till labbet.
En kröp över mitt ansikte.
Eftersom det börjar bli väldigt trångt har jag fått problem.
Det är varmt som i en bastu och fullt av insekter.
George är i sitt rätta element.
En sekund bara...
Jag kommer inte ut. Det är för trångt.
Jag känner mig som en skalbaggslarv som krälar fram-
-efter en lång metamorfos.
Jag tror att jag sitter fast.
Det var längesedan jag hade så roligt i en trädstam.
George ser oftast dessa bisarra djur döda i en låda på ett museum.
Det här är ett sällsynt tillfälle att studera dem levande.
Det är det perfekta djuret för att jaga i mörker.
Det är platt, snabbt, det har stora taggiga pedipalper-
- och långa ben som den hittar bytet med.
Den är helt och hållet anpassad för att fånga vårtbitare i mörkret.
När det stackars bytet fastnat i taggarna där fram-
-så kommer det inte undan.
Alla teammedlemmar ska utforska ännu mer avlägsna områden.
Idag ger sig Steve och klätterteamet iväg.
I västra delen av landet-
- finns det urgamla klippor som ligger i dagen-
- och ett av världens mest spektakulära vattenfall.
Det är dit jag ska härnäst.
Målet är Guyanas enda nationalpark som ligger dold långt inne i skogen.
Vid dess mittpunkt... Kaieteurfallet.
Det är fem gånger högre än Niagara.
Varje dag forsar 60 miljoner ton vatten över fallet.
Det ligger 40 km från närmsta väg.
Bara en handfull turister flyger in för att se underverket ovanifrån.
Men ingen har utforskat den unika miljön kring vattnet nedanför.
Den uppgiften faller på Steve och klätterinstruktören Tim Fogg.
Det är väldigt lång väg ner.
Vi ska rekognosera lite och se var det är bäst att ta sig ner.
Jag vill få en känsla för hur världen bakom vattenfallet ser ut.
Vid baslägret hörs ett kusligt ljud från skogens djup.
Det är vrålapans spöklika läte.
Justine är på väg till sin trädtopp.
Hon har hoppats få höra det ljudet.
Jag hör vrålapor på avstånd, men de är långt borta.
En flock vrålade i närheten förut, och de kan sitta tysta i träden nu.
Vi skulle inte upptäcka dem.
Vrålapornas läte låter övernaturligt.
De låter som en stor drake i fjärran.
En stor stam vrålapor skulle tyda på att skogen är orörd.
Man hör dem tydligt, men de är svåra att hitta och räkna.
Det finns en chans att de börjar röra på sig och passerar här.
Vi får vänta och se.
I lägret kartlägger man arter som lever på marken.
Titta på den huggtanden.
Guyanska Raquel Thomas är expert på regnskogens träd.
Vissa växte här innan Columbus nådde Amerika.
Det här trädet är förmodligen mellan 500 och 600 är gammalt.
På de fem dagar de varit här har de katalogiserat över hundra arter.
Varje hårstrå har små hårstrån. Längst ut på dem finns ännu mindre.
Gordon har inte lyckats hitta några stora däggdjur.
De är väldigt svåra att spåra, särskilt de skygga stora katterna.
Jag tillbringade två år i Amazonas-
-och jag såg en jaguar i 30 sekunder.
Det var på två år... Så svårt är det.
Gordon har återvänt till utterspåren.
Han riggar upp en kamerafälla.
Det ser komplicerat ut, men det är enkelt.
En infraröd stråle. När den bryts, spelar kameran in.
Det är jobbigt att placera ut den, så vi lämnar den minst en vecka.
Vi återvänder var tredje dag och tittar till den.
Sedan återupptar han sökandet efter uttrar.
Vid Kaieteurfallet har Steve och hans team riggat upp repen.
Kliv inte bara över kanten utan gå ner på stegen.
Imorgon ska de leta efter djur på botten-
- men idag testar han utrustningen och kartlägger rutten ner.
Låt det repet löpa genom där.
Det är alltid skrämmande att kliva av fast mark och hänga fritt.
Du kan inte fira dig längre ner för jag måste ge dig väskan.
Hjälmkameran spelar in allt han ser.
Det måste vara en av världens mest dramatiska platser.
Den är helt orörd. Det finns bara vi här.
Men det är svårt att njuta när hjärtat bultar.
Det är stora moln av ånga under oss.
Skjut ifrån.
Repen skaver mot klippan och den är vass.
Klippan har ett svårt överhäng.
Det är först när han hänger i repen som han kan undersöka klippan.
Tim, jag har passerat överhänget och det är helt makalöst här nere.
Jag hänger rakt ovanför bassängen-
- där den är som mest turbulent. Det vore självmord att gå ner här.
Då är det precis som vi trodde-
- men det var värt att se efter hur det ser ut där nere.
Jag ser en rutt vi skulle kunna ta.
Om vi tar oss runt, kan vi klättra ner till en hygglig plats.
Steve har firat ner sig så långt han kan.
Imorgon ska han ta sig nertill botten och börja kartläggningen.
Jag gungar faktiskt rakt under vattenridån.
George är ute på sin dagliga jakt efter insekter.
Oj!
Det här är ett underverk. Ett stig med soldatmyror.
Det finns tiotusentals.
Soldatmyror rör sig i svärm.
Deras härjande kolonn dödar allt som är för långsamt för att fly.
Spindlar och kackerlackor kastar sig ur vägen.
Han försöker komma undan, men de kommer att ta honom.
Bytet slits i stycken och blir mat för de unga-
-som bor inne i det här trädet.
Det vore roligt att komma tillbaka vid femtiden i morgon bitti-
-och se vad som händer där inne.
Det vore fantastiskt att komma precis när de ska ge sig ut.
En teammedlem har ännu mer tur.
Från repen har Steve sett en flock seglare som närmar sig.
Titta på det där!
De häckar bakom vattenfallet.
De flyger in nära överhänget för att undvika vattnet.
När de flyger in rollar de precis som stridsflygplan.
Titta på alla seglare!
Det är helt otroligt.
Innan gryningen nästa morgon väcks Justine av ett vrål i fjärran.
Det är vrålaporna igen och de kommer närmare.
Jag vet inte vad klockan är, men det är väldigt tidigt.
Det känns konstigt med skidstrumpor i tropikerna-
- men det är säkrast för att hålla alla kryp-
-och saker som biter borta.
De värdefulla kamerorna är det enda som hålls varmt och torrt.
Med utrustningen på ryggen börjar Justine vandringen genom natten.
George är också uppe tidigt. Han är på väg mot soldatmyrorna.
Han måste komma fram innan kolonnen börjar marschera.
Här är trädet.
Vi steg upp klockan fem, men de har inte vaknat än.
Det sitter en liten kamera i änden.
Och en liten lampa. Jag kan stoppa in den i kolonin.
Han ska försöka tränga djupt in i kolonin och se drottningen.
Där är de. Där är utsidan av klotet med myror.
Det här gillar de inte.
Där är en soldat. Se på huvudet. Han gillar inte det här.
Lätet ni hörde var en arapapegoja. Det är faktiskt två stycken.
Gud...
Jag har hört många aror. Det här är första gången jag faktiskt filmar en.
Jag filmar dem genom trädet i förgrunden. Det blir suddigt.
Nu flyttade sig en så att bilden blir skarp.
En galet röd färg. Det är nästan otroligt.
Arorna försvinner först när människor kommer till ett område.
De tas av jägare för att säljas men också för köttets skull.
En enda ara kan säljas för mer än en årslön i Guyana.
Kolonin är nu i rörelse-
-och de har redan nått ända hit ner.
En stor fördel för soldatmyrorna är att de har hakar på fötterna.
De kan länka ihop fötterna och bygga en bro.
George har inte sett drottningen. Han måste ta sig förbi soldaterna.
De är elaka och har inte bara stora käftar, de injicerar myrsyra också.
Jag ska trycka ner den här mitt i kolonin.
Den är stor! Herregud, titta på det där.
Det är en helt enorm koloni.
Man får sällan chansen att se hjärtat av en koloni med soldatmyror.
Det är få förunnat att se det.
Jag får inte se drottningen idag.
Det här är konstigt. Jag sitter helt tyst och väntar på mina apor-
- och George har hittat en koloni med soldatmyror.
Jag antar att det är såna, för jag hör honom skrika av smärta.
Entomologer mot soldatmyror, 0-1.
Trots alla myggorna håller jag mig hellre här uppe-
-än blir besegrad av soldatmyror.
Entomologer är galna. Särskilt George.
Resten av forskarna befinner sig i labbet-
- där listan på djur blir längre för varje dag.
Den här horngrodan är kamouflerad för att kunna jaga bland fallna löv.
Djungeln är inte bara hem åt fantastiska djur.
Att bevara regnskogarna är viktigt i kampen mot klimatförändringar.
Enbart skogarna i den här regionen håller 40000 miljoner ton kol.
Skogarna är viktiga för hela världen. De påverkar klimatet-
- den biologiska mångfalden och även människan.
Guyana är ett väldigt fattigt land. En avverkning skulle ge inkomster-
- men Guyanas president kom till Storbritannien med ett alternativ.
Man låter skogarna stå kvar i utbyte mot utsläppskrediter.
Guyanas skog är inte bara viktig för Guyana.
Den är viktig för hela planeten.
Sternrapporten fastslog att bevarandet av regnskogar-
- är ett kostnadseffektivt sätt att bekämpa klimatförändringarna.
Vid Kaieteurfallet är koncentrationen hög.
Den här gången ska Steve ta sig ända ner-
- och utforska miljön där i 48 timmar.
Vi vet inte hur terrängen ser ut.
Vi vet att det kommer att vara väldigt halt och väldigt farligt.
Du måste luta dig framåt, Steve. Det är tajt.
Fortsätt så. Bra jobbat, Steve. Förflytta dig nu i sidled. Bra gjort.
När Steve påbörjar nedfärden rullar dimman in.
Så fort jag klev över kanten-
- började den här tjocka dimman stiga från vattenfallet.
Jag kan inte se vart jag är på väg och ingen där uppe kan se mig heller.
Justine har sett något som rör sig i träden.
Jag såg något rött. Det ser verkligen ut som en vrålapa.
Var är den?
Där... Såja. Det är en hanne.
De ser sura ut, eller hur?
De är nog inte sura, de ser bara ut att vara missnöjda med livet.
Fantastiskt. Nu ger han sig av.
Man ser hur de griper med svansen.
Den är som en femte lem, som en säkerhetslina.
Det är det sista som den släpper taget med.
De tillbringar nio timmar om dan åt att tugga de hårda bladen.
De andra 15 timmarna sover de.
Det finns två till i trädet. En stor hanne i toppen.
Han kommer ner.
Han spanar verkligen in mig.
Otroligt. Han är 200 meter bort, men han stirrar verkligen på mig.
Det ser ljust ut.
Steve har nått den svåraste delen. Överhängande klippor som är hala.
Han blir hela tiden duschad av vattenstänk från fallet.
Den här klippan är halkigare än jag något underlag jag stött på.
Om det är så illa 100 m från fallet måste det vara hemskt nedanför det.
Jag har kommit ner till fast mark och har lossat repet.
Det är goda nyheter.
Det är precis så brant, halkigt och farligt som vi trodde-
- men det är mycket blötare och väldigt blåsigt. Det är hemskt.
Jag vill härifrån så fort som möjligt.
Gör iordning repen och ta dig till en säkrare och varmare plats.
Steve får sällskap av den dyblöta kameramannen Tim Fogg.
- Är allt bra? - Det var lite fuktigt här nere...
Man har sett en familj jätteuttrar vid floden.
Vi måste vara vaksamma. De är stora, men svåra att upptäcka.
Högra banken.
Det dök upp ett huvud där, precis framför buskaget där.
Efter en vecka får Gordon äntligen en chans att se de skygga djuren.
- Är de fortfarande framför oss? - Ser du dem?
De är i undervegetationen där. Alla måste hålla ögonen öppna.
Uttrarna utstöter varningsljud.
Vackert... De kommer rakt mot oss.
De fiskar inte, de är intresserade av oss.
Det är så fint...
Solen glittrar i deras huvuden. De är fyra!
Ursäkta... Jösses.
Inte klokt...
Det där var verkligen speciellt.
Jag älskar när ett vilt djur interagerar med dig.
De är inte rädda. De vill bara ta reda på vad vi är för något.
Och vi fick tillfälle att se dem på nära håll.
Titta på det här!
Jag hoppades hitta precis en sån här.
Det är en lövgroda. Se på sugkopparna på tårna.
Se hur han rör sig över mina händer. Grodan är designad för att klättra.
Den påminner lite om en gladiatorgroda.
På varje hand har han också-
- den här lilla utväxten som används när den slåss med andra grodor.
Vi sätter tillbaka honom.
Du har tur som bor i ett grodparadis!
Gordon har nu följt efter uttrarna i tre kilometer längs flodarmen.
Försiktigt kommer han allt närmare dem.
Vi glider sakta på vattnet och Gerry paddlar.
Jag vill inte att de går upp på land. Då tappar vi bort dem.
Uttrarna är här. Jag ser dem inte, men jag hör dem.
De är så vackra.
Deras vackra päls var nästan deras fall.
100 års jakt fick dem nästan att bli utrotade.
Den här gruppen är så lugn att man förstår att de inte jagas.
Det kommer en rakt mot oss nu.
Han har fångat en fisk. Han äter.
Lugnt och försiktigt nu. Sitt stilla.
Stor aptit kräver stora portioner. Pirayor stora som tallrikar.
Vad har han fångat? En piraya.
Han äter dem med stjärten först.
Det är ju självklart. Där är en unge.
Underbart. Det här är precis det jag ville se.
Jätteuttrar i sin naturliga miljö.
Så går det när någon har en fisk som någon annan vill ha.
Den där räcker inte länge. De har en glupsk aptit.
Där ger han sig av för att fånga en till. Härligt!
Vid vattenfallet kämpar Steve och Tim med att få ner utrustningen.
Jag har aldrig frusit så mitt på ekvatorn förut.
De måste bli torra så fort de kan.
Inte den vägen. Vi måste längre ner. Ja, vi tar den där vägen.
De måste slå läger innan mörkret faller.
Men bland klippblocken går det inte.
I baslägret är humöret på topp. Teamet har förtrollats av skogen.
Skogen här är helt orörd. Den blir inte renare än så här.
- Låt den förbli så. - Ingen har jagat här.
Den är helt orörd och det vore underbart att bevara skogen orörd.
Är du där, Tim?
Det är nästan mörkt när Tim hittar en liten grotta.
Ja, den här blir bra.
- Minst en av oss kan sova här. - Nu lagar vi mat.
- Vilken lyx med mat. - Precis vad vi behövde.
Marken i grottan består av vassa stenar. Det blir en lång natt.
I gryningen sitter Justine som vanligt uppe i sitt träd.
Nu har vrålaporna accepterat henne.
Hon har sett en ny familjemedlem.
Det är en hona.
Hon har en unge på ryggen. Fantastiskt.
De skygga djurens kusliga rop förkroppsligar regnskogens själ.
Det är upplyftande för teamet att veta att beståndet är stort här.
Där är den stora alfahannen.
Det finns två hannar. Den här stora och en mindre.
Och det finns två honor. Den med en unge och den andra.
Ännu en pusselbit på plats.
Vackra djur. De är helt fantastiska.
Efter en stor frukost bestående av gröna löv slår sig familjen till ro-
-för en lång morgontupplur.
Steve och teamet fick inte sova på natten och de var inte ensamma.
Vi fick besök igår. När jag tände min pannlampa-
- kilade hundratals kackerlackor och grottvårtbitare mot skuggorna.
De hade ätit av vår mat.
Det är hål i precis allting.
Min mugg var full med kletig varm choklad igår kväll-
- och de har gjort den helt ren, så nu behöver jag inte diska.
Det är inte bara kackerlackor och vårtbitare i grottan.
Det vimlar av grodor här.
Den här har faktiskt-
- ganska långt utvecklade ägg på sin rygg.
Den bär omkring på ynglen som finns inuti äggen.
Man ser små luftbubblor komma ut ur äggen.
Den här artens yngel simmar aldrig.
Äggen utvecklas på mammans rygg-
- tills de är små grodor. De kan hoppa redan när de kläcks.
- Det är helt enormt stort. - Ja.
Steve kan äntligen börja kartlägga växterna och djuren här nere.
Den hala vegetationen döljer djupa håligheter.
Det vore hemskt att bryta benet här.
Vattensamlingarna i bladen på de här ananasväxterna-
-är svåra att leva i.
Men många djur här klarar det.
Gulligast av dem alla är den här lilla krabaten.
Titta här.
Visst är han fin? Titta på bladet.
En Colostethus beebei. Den finns bara i Kaieteur National Park.
Från ägg, till yngel, till groda. De kan bo i samma växt hela livet.
De är riktiga små juveler.
Det bor en eller två i varenda ananasväxt här omkring.
Det är inte bara djuren som är exotiska här nere.
Det finns underbara växter överallt, men ingen lika utsökt som den här.
Det är en toffelorkidé, och dess namn är passande.
Man kan nästan tänka sig hur en liten prinsessa tar på sig den.
Den är värd en förmögenhet hemma, men här växer de överallt.
Det här är som en blomstermässa, fast man har det däri bakgrunden.
Det här får en att förstå hur orört Guyana är.
Kaieteurfallet är landets enda turistmål. Vi var där uppe i tre där-
-och vi såg inte en människa.
Och här nere... Inte mer än en handfull människor har sett detta.
Det är fem gånger högre än Niagara. Man står här med vatten i ansiktet.
Det är överväldigande.
Gordon kontrollerar om kamerafällan har fungerat. Det har gått en vecka.
Jag ser inte om det varit nåt här, eftersom det har regnat.
Med lite tur har han lyckats filma utterfamiljen på land.
Bandet har tagit slut.
Vi har filmat en hel timma.
Jag har spolat tillbaka till början.
Play...
Oj, större hocko.
Jag såg faktsikt tre stycken häri närheten häromdan.
Jag undrar om det är samma.
Två! Han ville inte vara med på bild. Det var fint.
Vänta lite. Vad i...?!
På trädstammen ser jag något fläckigt. Det liknar en katt.
Det kan ha varit en ozelot.
Det är en jaguar! Det är helt otroligt.
Det är ett av de djur som är svårast att hitta.
Den var precis här. Den gick på den här stigen.
Den mystiska jaguaren.
Vackert kamouflerad. Extremt ovanlig.
De ensamma vildjuren rör sig över stora områden i djungeln.
Det är väldigt tursamt att hitta en här.
Det är overkligt.
Jag kan knappt tro det.
Jag sa att om vi hittar en jaguar beror det på tur, inte skicklighet.
Det här var bara tur. Vi skulle filma uttrar, men filmade en jaguar.
Helt otroligt.
Det är fantastiskt.
Vid vattenfallet försöker Steve vila lite.
Förra natten var så hemskt att jag har satt upp ett vindskydd-
-så att jag kan sova utomhus inatt.
Vi har lyckats vara här i två dagar utan att någon har blivit skadad.
Jag hoppas att vi klarar oss härifrån oskadda.
I baslägret har resten av teamet fått en anledning att fira.
Det är Sydamerikas största kattdjur.
Efter bara 10 dagar har de hittat vrålapor, jätteuttrar-
- och forskarna har katalogiserat över 200 djurarter.
Alla är de bevis på vilket värde den orörda regnskogen har.
Och det bästa är konkreta bevis för-
- att Sydamerikas legendariska stora kattdjur lever och jagar här.
Men alla i teamet firar inte.
Plötsligt kom det in ett kraftigt åskväder.
- Och det regnar otroligt kraftigt.
Jag måste trycka upp presenningen för att vattnet ska rinna av.
Stormen kommer allt närmare och är snart rakt över oss.
Vi är det enda som sticker ut i det här landskapet.
Det här är mitt livs värsta natt.
I expeditionens andra fas tar sig teamet djupare in i djungeln.
De upptäcker allt fler djur...
De skulle gå rakt igenom handen.
...och bestiger ett avlägset berg för att utforska en mystisk värld.